‫- סרט מקורי של NETFLIX -‬
‫- סרט זה נוצר בהשראת אירועים אמיתיים -‬
‫- חלק מהדמויות, השמות, בתי העסק,‬ ‫האירועים והמקומות נבדו לצורך הסיפור -‬
‫אתמול,‬
‫בשבעה בדצמבר 1941,‬
‫תאריך שייזכר לדיראון עולם,‬
‫ארצות הברית‬
‫הותקפה בפתאומיות ובכוונה תחילה‬
‫על ידי כוחות האוויר והים‬ ‫של הקיסרות היפנית.‬
‫כמפקד העליון של הצבא ושל הצי,‬
‫הוריתי לכוחותינו לנקוט‬ ‫את כל אמצעי ההגנה שברשותנו.‬
‫אבל האומה כולה תזכור תמיד‬
‫את אופייה האכזרי של המתקפה עלינו.‬
‫איננו יודעים כמה זמן יידרש לנו‬
‫להתגבר על הפלישה המתוכננת הזאת,‬
‫אך העם האמריקני בעוצמתו הצודקת‬
‫יתגבר וינצח ניצחון מוחלט.‬
‫צריך לשנות את השם.‬
‫מה הבעיה בשם?‬
‫זה לא נשמע כמו סרט מלחמה.‬
‫ממתי אנחנו מפיקים סרט מלחמה?‬
‫דברים משתנים, האל.‬ ‫-לא אחרי 22 ימי צילומים.‬
‫חוץ מזה, לא זוכים באוסקר על סרטי מלחמה.‬
‫מר ווליס, לא אגיד לך איך לצלם את הסרט שלך.‬ ‫-אתה ג'ונסון, נכון?‬
‫הוא מהממשלה, האל.‬
‫זה הסכסוך ההרסני ביותר שהעולם ידע מעודו.‬
‫אם לא נביס את האויב הזה,‬ ‫לא נוכל להסתתר בשום מקום.‬
‫בטח מתים על הדיבורים האלה בטקסס, מה?‬
‫אתה יודע כמה סרטים נפיק השנה?‬
‫בגלל המלוכסנים האלה, ירדנו ל-20.‬ ‫-או פחות.‬
‫בקצב הזה נפיק פרסומות לממתקים ברדיו KFWB.‬
‫שימור עצמי, האל.‬ ‫-לאחים אפשטיין יש רעיון מעולה.‬
‫מעולה או לא, העיקר שיהיה מהר.‬
‫בסדר, האל. ספר לי על הרעיון.‬
‫בסדר.‬
‫אישה נקרעת בין שני גברים,‬
‫ועליה לבחור בין הלב לראש.‬
‫נשים בוחרות עכשיו? זה הרעיון המעולה שלך?‬
‫אתה אידאליסט, מר ווליס,‬
‫ולאידאליזם יש מקום רק בעיתות שלום.‬
‫כן?‬
‫לא!‬
‫אתה טועה.‬
‫אנשים לא צריכים תזכורת למלחמה.‬
‫הם צריכים לשכוח ממנה. לכן הסרט הזה חשוב.‬
‫המטרה אינה לגייס את הבחורים‬ ‫ולשלוח אותם לאירופה.‬
‫זה לא מה שהציבור רוצה.‬
‫כן. אולי זה מה שהציבור צריך, מר ווליס.‬
‫מה לדעתך יחשוב הקהל‬ ‫על דמויות כמו ויקטור לזלו?‬
‫מה הבעיה בוויקטור?‬ ‫-פליט פוליטי?‬
‫ראית את החדשות.‬ ‫אנחנו חייבים לעמוד על המשמר.‬
‫ויקטור לזלו הוא אדם אמיתי.‬
‫יש לו יושרה ויש לו מגרעות.‬
‫כמו לכולנו.‬
‫לאמריקנים אין מגרעות, מר ווליס.‬ ‫לא בזמן מלחמה.‬
‫ובל נשכח את הקצין הצרפתי‬ ‫ששוכב עם אישה נשואה.‬
‫כדי להימלט מהמלחמה. רנו הוא דמות מורכבת...‬
‫תפשט אותו.‬
‫הצרפתים הם בני בריתנו, מר ווליס,‬
‫וזה אומר שרנואר, או איך שלא קוראים לו,‬
‫צריך לבחור בחירות אחרות,‬ ‫בחירות טובות יותר.‬
‫למיטב ידיעתי, ג'ק,‬ ‫אנחנו לא מפיקים סרטוני תעמולה.‬
‫זה סרט על תקווה,‬
‫על אנשים מורכבים שמנסים לשרוד בתקופה קשה.‬
‫הסרט הזה צריך לשקף‬ ‫את האופי הקולקטיבי של האומה שלנו,‬
‫לא רק את החזון של אדם אחד.‬
‫שמעתי ש...‬
‫יש לך קשר אישי עם מר קורטיז.‬
‫רבותיי, מה קורה כאן?‬
‫מר קורטיז הוא הונגרי, לא כן?‬
‫כן. וכך גם ג'ו פסטרנק‬ ‫ופיטר לורה וויליאם פוקס‬
‫ובלה לוגוסי ולזלי הווארד. אז מה?‬
‫עדיין יש לו קרובי משפחה באירופה,‬ ‫וככל הנראה הם תומכים במדינות הציר.‬
‫בחייך, ג'ק.‬
‫הוא היה מועמד לאוסקר ארבע פעמים.‬
‫ולא זכה אפילו באחד.‬
‫הוא נתן לך את ארול פלין ובטי דיוויס.‬
‫איך אפשר לשכוח?‬
‫הוא אוכל ומחרבן סרטים.‬
‫עכשיו הוא צריך לחרבן פסים וכוכבים,‬ ‫מר ווליס. הוא מסוגל לזה?‬
‫אתה מבקש הרבה נאמנות‬ ‫מבחור שמעדיף לרדוף אחרי בחורות‬
‫מאשר לסיים סרט.‬
‫אדבר איתו, ג'ק.‬
‫כדאי שתעשה את זה.‬
‫חשוב לדעת למי אנשים נאמנים.‬
‫אינך מסכים?‬
‫האל...‬
‫אני רוצה להיט.‬
‫וללהיטים יש שמות טובים יותר.‬
‫- קזבלנקה -‬
‫- תסריט:‬ ‫ג'וליוס ופיליפ אפשטיין והווארד קוץ' -‬
‫לעזאזל!‬
‫תמשוך שוב.‬
‫- במה 10, במה 11 -‬
‫הגיע הזמן לפתוח את המכתב, לא?‬
‫די, סקאל. אל תתחיל.‬
‫אתה לא רוצה לדעת מה כתוב בו?‬
‫אמרתי לך למשוך!‬
‫מישי...‬ ‫-אני כבר יודע מה כתוב.‬
‫אתה לא יכול לצפות ממנה לעזוב את הונגריה‬
‫בזמן שבעלה בכלא.‬
‫אבל אני מצפה שהיא תילחם ותרצה לחיות.‬
‫אתה צריך ללמוד‬ ‫דבר או שניים על אהבה, ידידי.‬
‫איך אוציא אותו מהכלא?‬ ‫בהנחה שהוא לא כבר מת.‬
‫אתה איש רב השפעה. תשתמש בקשרים שלך.‬
‫הגיע הזמן שתעשה משהו משמעותי‬ ‫עם כל הכסף שלך.‬
‫כבר עשית את זה פעם אחת.‬
‫הבאת את גרושתך ואת הבת שלך לארה"ב.‬
‫והסרט?‬
‫השם מחורבן.‬
‫צריך שם בן מילה אחת.‬
‫כמו "יאנקי דודל דנדי"?‬
‫זה שם טוב.‬
‫הוא צלף טוב?‬
‫מחורבן. כלום לא משתנה.‬
‫מה זה?‬
‫זה מה שקורה כשלא מסיימים לצלם סרט בזמן.‬
‫"האם הסרט הזה יעזור לנצח במלחמה?‬
‫האם הסרט מספר את האמת,‬ ‫או שמא הצעירים בימינו‬
‫יוכלו לומר בפה מלא שהתעמולה הטעתה אותם?"‬
‫מה זה החרא הזה?‬
‫מר ווליס היקר,‬ ‫האיש שהפך את אולפני האחים וורנר להצלחה.‬
‫מר וורנר שוב עשה ממך צחוק?‬ ‫אתה לא לומד אף פעם?‬
‫איננו יכולים להרשות לעצמנו עוד...‬ ‫-משוך!‬
‫...הסחות דעת, מייק.‬
‫איפה שמים פסלון אוסקר?‬ ‫-מעל האח, יקירתי.‬
‫הוא לא יימס?‬
‫את באמת חושבת‬ ‫שוורנר יניח לך לקבל אוסקר הפעם?‬
‫הורס שמחות.‬
‫אולי תספר להם, מייק?‬ ‫-מה הוא יספר לנו?‬
‫קדימה.‬
‫אין לו סיום.‬
‫מה?‬ ‫-בדיוק.‬
‫אז מה תעשה?‬
‫את זה כבר עשית מספיק, לא?‬
‫איך אתם הייתם עושים את זה?‬ ‫קדימה, תגידו לי.‬
‫אני רוצה לדעת מה אתם הייתם עושים.‬
‫אלוהים.‬
‫קדימה, נעמיד פנים שהסרט‬ ‫יכול לעסוק בכל דבר. במה עליו לעסוק?‬
‫אומץ.‬ ‫-יפה מאוד!‬
‫האמיץ ביותר מדבר ראשון.‬
‫תשוקה.‬
‫רק אישה חושבת על הגוף. מי עוד?‬
‫אני לא טובה במשחקים האלה, אבל...‬ ‫אהבה! אני אוהבת סיפורי אהבה טובים.‬
‫תחשבי בגדול.‬
‫אולי נאמנות?‬
‫הקרבה.‬
‫מה יש להקריב?‬
‫הטריק, יקירי, הוא ללמוד זאת בעצמך.‬
‫נקמה.‬
‫מישהו צריך להזכיר למלוכסנים האלה‬ ‫שכשתוקפים את אמריקה,‬
‫משלמים את המחיר, נכון?‬
‫לא כולם רעים, לוקס. חוץ מזה, מי כבר נשאר?‬
‫אספו את כולם‬ ‫ושלחו אותם למחנות האיומים ההם.‬
‫זה המקום המתאים להם.‬ ‫-נכון מאוד!‬
‫את מתנגדת למלחמה?‬
‫אני מתנגדת לטבח של מיליונים, כן.‬
‫שמעתי שהם שולחים הודעות בקוד מורס‬
‫בעזרת המעדרים והכובעים המצחיקים שלהם,‬
‫ושעדיין יש מיליוני יפנים במדינה.‬
‫לואיז, תעשי לי טובה.‬ ‫-זו האמת.‬
‫לפחות קל לזהות אותם.‬
‫אני לא רואה כאן שום יפני.‬
‫רק הונגרי זקן שמחכה לשעת כושר.‬
‫תגיד, מותק, מתי אתם ההונגרים‬ ‫מתכננים להכריז עלינו מלחמה?‬
‫בכל דקה, אם לא תשני את הנושא.‬
‫אני אומר לכם, חייבים להראות לאנשים האלה‬ ‫מה קורה כשמתעסקים עם אמריקה.‬
‫אתה תמיד יכול להתגייס, לוקס.‬
‫אנחנו שולחים עוד ועוד אנשים למותם.‬
‫אולי פשוט נעמיד אותם בשורה‬ ‫ונירה בכולם כאן?‬
‫זה בערך אותו הדבר.‬
‫חייבים להילחם כדי לעצור את המלחמה באירופה,‬ ‫אחרת היא תגיע לכאן.‬
‫טוב, יש לנו מספיק בעיות משלנו.‬
‫למשל?‬
‫תחשוב על כל המשפחות שחיות ב"אגן האבק".‬
‫הם איבדו הכול.‬
‫לכן אנחנו חייבים לתת להם תקווה.‬
‫אתם לא מסכימים?‬
‫את בטוחה שהוא הבן שלך?‬
‫ברכותיי! שרדתם, הבצורת חלפה,‬
‫ועכשיו שולחים אתכם לחזית המערבית,‬ ‫בני מזל שכמותכם.‬
‫איזו הרפתקה נהדרת.‬ ‫-צריך להציל את האנשים שרוצים להינצל.‬
‫זה לא פשוט כל כך. לא כולם יכולים לצאת משם.‬
‫אתה יצאת משם. פשוט עזבת.‬
‫זה לא היה קשה כל כך, נכון?‬
‫אולי אחותך פשוט לא רוצה להינצל.‬
‫את לא יודעת עליה כלום.‬
‫טוב, אני יודעת ש...‬
‫שום סרט מעולם לא שינה את מהלך ההיסטוריה.‬
‫אבל אתה יכול לנסות.‬
‫תודה על הארוחה המקסימה, האל.‬ ‫-על לא דבר.‬
‫באמת מדברים צרפתית בקזבלנקה?‬
‫"עשרה אנשים שמדברים‬
‫עושים יותר רעש מ-10,000 אנשים ששותקים."‬
‫הוא דיבר עכשיו צרפתית?‬ ‫-ניסה, לכל הפחות.‬
‫לילה טוב, מייק.‬
‫אתה בא?‬
‫לא.‬
‫תחזור הביתה הלילה?‬
‫כן.‬
‫תרצה עוד משהו הלילה, אדוני?‬
‫בת כמה את?‬
‫אני בת 23, אדוני.‬
‫את אוהבת את העבודה שלך?‬
‫כן.‬
‫את לא שקרנית טובה.‬
‫למה את עובדת בעבודה שאת לא אוהבת?‬
‫איזו ברירה יש לי?‬
‫את יכולה להתפטר.‬
‫זו לא אופציה.‬
‫מה דעתך על המלחמה?‬
‫אני מנסה לא לחשוב על זה.‬
‫למה?‬
‫כי מישהי כמוני‬ ‫לא יכולה לעשות כלום בקשר לזה.‬
‫תודה, אדוני!‬
‫אמרתי לך, מבחני הבד היום כבר הסתיימו.‬
‫אבל מר תומסון המליץ עליי.‬
‫מצידי שישו ימליץ עלייך,‬ ‫זה לא מזיז לי. שלום!‬
‫סליחה.‬
‫לא אחזור על עצמי.‬
‫שם?‬
‫קיטי.‬
‫שם משפחה?‬
‫באתי למר קורטיז.‬
‫לא תמצא את שמי ברשימה.‬
‫אם אין לך פגישה, אני לא יכול לעזור לך.‬
‫מה שמך?‬ ‫-ג'פרי.‬
‫ג'פרי, האם היית זקוק פעם לעזרה ממישהו,‬ ‫אבל לא יכולת להסביר למה?‬
‫אולי.‬
‫זה משהו חשוב עד כדי כך שעזבתי את ביתי,‬
‫וכל מה שאני מבקשת זה שמישהו ירים טלפון.‬
‫גברתי...‬ ‫-אם לא תכניס אותי, מר קורטיז...‬
‫לא יהיה שמח.‬
‫הוא שמח אי פעם?‬
‫כן?‬
‫מר קורטיז, אני מתנצל על ההפרעה.‬
‫יש לך אורחת בשער שלוש. להכניס אותה?‬
‫אני עסוק כרגע.‬
‫כן, זה קצת באשמתי.‬ ‫-אני סולח לך.‬
‫אבל היא מתעקשת להישאר פה עד שתפגוש אותה.‬
‫תעביר לי אותה.‬
‫קשה למצוא אותך.‬
‫מי זאת?‬
‫כבר שכחת לדבר הונגרית?‬
‫שאלתי אותך שאלה. מי את?‬
‫אתה יודע בדיוק מי אני.‬
‫תסתלקי מכאן. לא אכפת לי מי את.‬
‫גברתי.‬
‫זה אולפן קולנוע. את לא יכולה להישאר פה.‬
‫זה הסיכוי הכי טוב לפגוש אותו.‬
‫לא שמעת את זה ממני.‬
‫- קזבלנקה‬ ‫במאי: מייקל קורטיז -‬
‫על מה אתם מסתכלים? תחזרו לעבודה.‬
‫שלום, מר קורטיז.‬
‫מה תרצה הבוקר?‬
‫שמור על הכוחות שלך.‬
‫מר קורטיז.‬
‫זה מנהל האביזרים החדש.‬
‫מה שמך?‬ ‫-גולאב, אדוני.‬
‫גולאב...‬
‫כמו יונה?‬
‫זהירות, ילד.‬ ‫אנחנו אוהבים לירות כאן בציפורים.‬
‫אז כאן קורה הקסם?‬
‫הקסם קורה על ספת הליהוק.‬
‫שם נחמד. פשוט.‬
‫והולם ביותר לאור גל החום הנוכחי.‬
‫מר קורטיז,‬ ‫אשמח לדעת מתי תחזיר לי את השאלון.‬
‫רצית שאכתוב תשובות?‬
‫זה הרעיון.‬
‫מעולם לא הצטיינתי בכתיבה.‬
‫יש לנו אינטרס משותף:‬ ‫להזכיר לאזרחי המדינה הנפלאה הזאת‬
‫את חשיבות המלחמה.‬
‫כדי להפיח בהם אומץ ותחושת כבוד.‬
‫וכדי שבחורינו הצעירים‬ ‫יצאו בהמוניהם להרפתקה באירופה.‬
‫השאלון עוזר לנו לוודא שכולנו מאוחדים‬
‫ומתקדמים לעבר אותה מטרה.‬
‫אני לא פוליטיקאי.‬
‫אני יוצר סרטים.‬
‫וכפי שאמרתי,‬
‫אני לא מצטיין בכתיבה.‬
‫לפחות המלחמה העניקה לך השראה.‬
‫מר קורטיז, שב בבקשה.‬
‫כולנו נרגיש יותר בנוח.‬
‫אני עומד.‬
‫מתברר שזה עוזר לו לחשוב.‬
‫לכל אחד יש שיגיונות משלו.‬
‫יש לי שאלה.‬
‫ויקטור לזלו הוא באמת אדם‬ ‫שאנחנו רוצים במדינה שלנו?‬
‫יש לך בעיה עם אירופאים שנלחמים לצידך?‬
‫העיקר שהוא בצד שלנו, מר קורטיז.‬
‫אנחנו רבים על מוצא עכשיו?‬ ‫-מתברר.‬
‫מה יש לכם?‬ ‫-תגיד לנו אתה.‬
‫אם אתם רוצים שאסיים את הסרט,‬ ‫תנו לי תסריט לעבוד איתו.‬
‫מייק, אתה חייב לתת לנו כיוון.‬ ‫-כמה כיוונים אתם צריכים?‬
‫אילסה בוחרת בריק, האמריקני. זה כיוון אחד.‬
‫או בוויקטור לזלו. זה עוד כיוון.‬
‫הפליט? לא.‬
‫אילסה נשואה לפליט.‬
‫חשבתי שהדמויות שלנו לא בוגדות.‬ ‫-הן בוחרות בחירות טובות יותר.‬
‫אנחנו רוצים גם לשמוע יותר על הקונפליקט‬
‫בין הדמויות של הגרמני והצרפתי.‬
‫אולי תשקלו להיפטר מהאויב. זו רק הצעה.‬
‫לפחות בקזבלנקה.‬
‫מייק?‬
‫מייק.‬
‫מייק!‬
‫תסיימו את התסריט המחורבן‬ ‫ותביאו לי את מה שכתבתם.‬
‫זוזו כמו השטן!‬
‫מה זה "לזוז כמו השטן"?‬
‫אולי ריק יהרוג את הפליט ויברח עם אילסה?‬
‫אגיד לך מה יקרה.‬
‫ווליס יהרוג את שניכם.‬
‫אז מה אתה רוצה?‬
‫זה מה שנעשה: הם בשדה התעופה,‬
‫וריק מצמיד אותה אליו...‬ ‫-אבל ריק לא רוצה להצמיד אותה אליו.‬
‫אל תדבר איתי כשאני מפריע לך.‬
‫ריק מצמיד אותה אליו ולוחש,‬
‫"בואי נחזור לפריז, יקירתי".‬
‫אבל אסור לפגוע בבחור השני.‬
‫אנשים רוצים דרמה!‬
‫ניתן לך דרמה. ריק נשאר בקזבלנקה לבד.‬
‫ואילסה עוזבת.‬
‫ברכותיי!‬
‫זה הרעיון הכי גרוע שלכם.‬
‫"מעבר לאוקיינוס השקט", במה חמש.‬
‫"מעבורת אטלנטית", במה 20.‬
‫"מסע נואש", במה ארבע.‬
‫"תמיד בליבי", במה תשע.‬
‫- קזבלנקה -‬
‫"הגבר הוא חיה", במה 17.‬
‫"ליידי גנגסטר", במה 24.‬
‫"רצח בבית הכלא", במה 11.‬
‫"אי אפשר לברוח לנצח", במה שתיים.‬
‫"היא חוזרת. אני יודע שהיא חוזרת.‬
‫אם עכשיו דצמבר 1941 בקזבלנקה,‬ ‫מה השעה בניו יורק?‬
‫אני בטוח שכולם ישנים בניו יורק.‬ ‫אני בטוח שכולם ישנים בכל רחבי אמריקה.‬
‫מכל הברים בכל הערים בכל העולם,‬
‫היא נכנסת דווקא לבר שלי."‬
‫היית אמור לשכור שחקנים.‬
‫כוכב הסרט הוא אלכוהוליסט עם פרצוף מדוכא,‬ ‫ואת הדמות הנורבגית מגלמת שבדית.‬
‫מה זה, קומדיה?‬
‫יכולת לבחור בכל אחד.‬
‫איפה רייגן?‬
‫הוא משרת בצבא, כמו כולם.‬
‫למה?‬
‫הוא אמר לי שהוא הולך‬ ‫להחזיר את אמריקה לגדולתה.‬
‫ההיצע דל, מייק.‬
‫תראה אותו.‬
‫מי תתאהב בגבר כזה?‬
‫קונרד ויידט. זה שחקן.‬
‫נאצי מגלם נאצי.‬
‫הוא גרמני, מייק. אבל אם מישהו יכול‬ ‫להוציא את הנאצי שבתוכו, זה אתה.‬
‫- חדר אחסון‬ ‫חומרים דליקים -‬
‫תודה.‬
‫אפרופו ריק ו"טלי הו בוי"...‬
‫סליחה.‬
‫סליחה?‬
‫אמיליה ארהרט‬ ‫היא לא האישה היחידה שמעשנת, אתה יודע.‬
‫זו המאה ה-20, ככלות הכול.‬
‫אני מתנצל, גברתי. לא התכוונתי להעליב.‬
‫לעזאזל!‬
‫פעם ראשונה על הסט?‬
‫מישהו לימד אותי פעם טריק‬ ‫שעוזר להסתיר את החששות שלך:‬
‫צובטים את העור בין האגודל לאצבע, ככה.‬
‫תודה על העצה.‬ ‫-בסדר, קדימה!‬
‫בואו נלך.‬
‫את תסתדרי, אני בטוח.‬
‫טוב, נחיה ונראה.‬
‫אני אקח את זה בשבילך.‬
‫נתראה, אדוני.‬
‫ג'ונסון. מהוועדה הממשלתית.‬
‫הלב שלי דופק בכל הכוח.‬ ‫-אל תדבר.‬
‫את חושבת שיצלמו אותנו?‬ ‫-שקט!‬
‫זהו זה?‬
‫ברוכים הבאים להוליווד!‬
‫זהירות.‬
‫הנה את.‬
‫תישארי כאן, בסדר?‬
‫שקט, בבקשה!‬
‫מצלמים!‬
‫ו...‬
‫אקשן!‬
‫קאט.‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫את.‬
‫כן, את!‬
‫בבקשה, תסתכלי!‬
‫את יודעת מה זה הדבר המתכתי הענקי שם?‬
‫קוראים לזה מצלמה.‬
‫מאיפה את?‬ ‫-מאיטליה.‬
‫מה שלומך? הכול טוב?‬
‫"קאמרה", כמו באנגלית. הבנת?‬
‫אז לא מסתכלים עליה!‬
‫אתה.‬
‫איפה אתה יושב, חתיכת מטומטם?‬
‫גם אתה איטלקי?‬
‫איך אומרים "אידיוט" באיטלקית? מישהו יודע?‬
‫אידיוטה.‬
‫אידיוטה! שב.‬
‫מההתחלה.‬
‫שקט, בבקשה.‬
‫מצלמים!‬
‫אקשן.‬
‫שש בערב, בחדר שלי.‬
‫ותלבשי משהו אדום.‬
‫אני אוהב אדום.‬
‫השעה לא מתאימה לך?‬
‫את לא אוהבת את הצבע?‬
‫אתה לא מזהה אותי, מה?‬
‫אתה שוב מפנה לי עורף?‬
‫את צריכה להודות לי.‬
‫יש לך דירה יפה, מספיק כסף. מה עוד את רוצה?‬
‫נתתי לך הכול. הכול!‬
‫אבטחה!‬
‫אימא חולה.‬
‫היא בבית החולים.‬
‫חכו!‬
‫איזה בית חולים?‬
‫בניו יורק.‬
‫סנט מארי.‬
‫לא באתי לבקש ממך שום דבר.‬
‫תשלטי בעצמך.‬
‫מצלמים את הסצנה הזאת?‬
‫כן, בסדר.‬
‫מר קורטיז,‬ ‫גברת ברגמן התלוננה על החום הפתאומי.‬
‫היא ביקשה עוד מאווררים‬ ‫ותלבושת קלילה יותר לסצנה שלה.‬
‫תגידי לגברת ברגמן שאנחנו באפריקה,‬ ‫לא בנורבגיה.‬
‫שבדיה, אדוני. היא שבדית.‬
‫אותו דבר.‬
‫זה מצחיק?‬
‫תגידי לה לדמיין את הקור.‬
‫היא שחקנית, לא? לכל הרוחות!‬
‫מה זה היה?‬
‫כלום.‬
‫שמישהו יביא לבוגי ארגז לעמוד עליו!‬
‫כן, מר קורטיז.‬
‫את יודעת מה אומרים עליו?‬
‫הוא בן זונה חסר רחמים,‬
‫אבל גם אדם נחמד מאוד.‬
‫אפשר להתחיל את הסצנה המחורבנת, יקירתי?‬
‫אתה לומד מהר.‬
‫אני לא מבקר קולנוע, אבל את מוכשרת.‬
‫אולי אפילו ראיתי את הכתף שלך בחטף.‬ ‫-ירשתי גנים אומנותיים מאבא שלי.‬
‫לדעתי זה פשע שהבמאי לא שם אותך מול המצלמה.‬
‫אולי כדאי שתדבר איתו על זה.‬
‫את מפריזה בהשפעה שיש לי.‬
‫אבל לדעתי זו משימה בעלת חשיבות לאומית‬ ‫להראות לציבור האמריקני את הכישרון שלך.‬
‫חשיבות לאומית?‬
‫אנשים צריכים משהו שיעודד אותם‬
‫בגלל כל מה שקורה.‬
‫את לא מסכימה?‬ ‫-מצלמים!‬
‫אקשן.‬
‫תראי לציבור האמריקני את כישרונך‬ ‫בעוד סצנות?‬
‫הציבור האמריקני ימצא אותי בבר.‬
‫מישי!‬
‫-לא עכשיו.‬
‫ראית את זה?‬
‫מה זה?‬
‫שחררו את האסירים.‬
‫אז מה?‬ ‫-עכשיו אתה יכול להוציא אותם מהמדינה.‬
‫ואם לא? אולי שיחק לי המזל בפעם הקודמת.‬ ‫-הוצאת כמעט את כולם.‬
‫כן. הוצאתי אותה מהמדינה,‬ ‫הבאתי אותה לניו יורק, ועכשיו היא כאן.‬
‫מי?‬ ‫-קיטי.‬
‫הבת שלך?‬
‫אלא מי?‬
‫משום מה היא לא הבינה‬ ‫שהעברתי אותן בכוונה תחילה‬
‫לחלק הכי רחוק בכל היבשת המחורבנת הזאת.‬
‫ובס? היא יודעת, נכון?‬
‫אני לא חייב כלום לאף אחד.‬
‫בסדר, אתקשר לשגריר.‬
‫יפה מאוד!‬
‫אתה חייב להוציא את אחותך מאירופה.‬
‫אתה מייקל קורטיז הדגול, לא?‬
‫מישי, בחייך.‬
‫- קזבלנקה -‬
‫בס!‬
‫תיתן לו את זה?‬ ‫-כמובן.‬
‫מתברר שאני מועילה במשהו ככלות הכול.‬
‫יקירתי, בלעדייך הוא לא היה חצי ממה שהוא.‬
‫מי זאת?‬
‫מי?‬
‫סקאל...‬
‫הבחורה הצעירה שהחבר שלך מסתכל עליה.‬
‫סתם אחת.‬
‫ניצבת.‬
‫לא ראיתי אותה קודם.‬
‫מותר להביט קצת בחלון הראווה, לא?‬
‫מתי הוא מסתפק בזה?‬
‫תשלח פרחים לכתובת הזאת.‬
‫משהו זול.‬ ‫-אין בעיה.‬
‫חכה.‬
‫בעצם, תשלח אותם לכתובת הזאת.‬
‫חכה.‬
‫תשיג לי את השגריר בטלפון.‬
‫זוז כמו השטן!‬
‫שגריר, פרחים, מנהטן...‬
‫צוללות הולנדיות ואמריקניות תקפו‬
‫אוניות קרב וספינות תובלה של האויב.‬
‫כוחות יפניים כבשו את לאשיו שבבורמה,‬ ‫הטילו סגר על רחובות בורמה‬
‫ואילצו את בעלות הברית‬ ‫לצאת למבצע חילוץ אווירי נרחב.‬
‫ולעניין אחר: גרמניה הודיעה היום‬
‫כי תחייב את כל היהודים בהולנד,‬ ‫בבלגיה ובצרפת לענוד טלאי צהוב.‬
‫הכוכב...‬
‫כמעט סיימנו, מר ויידט.‬
‫...להפריד את היהודים משאר האוכלוסייה.‬
‫אני לא מבין את זה. איך מבדילים ביניהם?‬
‫כלומר, בין יהודים ללא-יהודים?‬
‫ליהודים יש מראה ייחודי?‬ ‫אופן דיבור ייחודי? מה?‬
‫מי יודע?‬
‫איך אני נראה?‬
‫כמו שחקן מצוין, אדוני.‬
‫ריק! זה מייג'ור היינריך שטראסר‬ ‫מהרייך השלישי.‬
‫מה שלומך, מר ריק?‬
‫קאט!‬
‫אל תשתחווה! מה עובר לך בראש?‬
‫סליחה?‬
‫ריק והצרפתי המלוקק ישתחוו.‬
‫אתה הבוס בבר הזה.‬
‫תעמוד זקוף ותרים עליהם את האף.‬
‫שהם יפחדו ממך!‬
‫הם קופים בקרקס, שיכורים ועלובי נפש,‬
‫ואתם הגרמנים יכולים לרמוס אותם עד עפר.‬
‫ברור?‬
‫מתחילים מחדש!‬
‫זה חכם?‬ ‫-מה?‬
‫להציג את הגרמני כחזק לעומת בוגארט.‬
‫למקרה שפספסת, הם באמת חזקים.‬
‫הוועדה לא תאהב את זה.‬
‫נשמע שאתה לא אוהב את זה.‬
‫הסרט הזה היה אמור‬ ‫להפיח תקווה באנשים, מייק.‬
‫תקווה.‬
‫איזו תקווה?‬
‫שאפשר לברוח מהנאצים.‬
‫אבל אי אפשר.‬
‫אז מה אנחנו עושים כאן, לעזאזל?‬
‫אל תסתכל עליי ככה.‬
‫אתה הבאת אותם לסט שלנו.‬
‫אנחנו מצלמים היסטוריה עכשיו, לא סרט.‬
‫אז שתזדיין התקווה!‬
‫לך תזדיין!‬
‫ואני מקווה שאחותך תצליח לצאת מאירופה.‬
‫- למה לעזאזל חשבת שאני חולה? -‬
‫- נ"ב, אני עדיין שונאת צבעונים -‬
‫בלי תנועות גדולות,‬ ‫פשוט תעמידו פנים שאתם מדברים,‬
‫ואל תאכלו את אביזרי הבמה!‬
‫מצלמים!‬
‫ו...‬
‫אקשן!‬
‫מה אתה מצייר?‬
‫הרפתקאות בחלל?‬
‫אני מבינה שאתה רוצה לברוח.‬
‫מי לא רוצה?‬
‫טוב...‬
‫אני במקום שבו אני אמורה להיות.‬
‫אתה לא?‬
‫לא.‬
‫אני רוצה ליצור סרטים, אבל...‬
‫אבא שלי מתעקש שאתקדם שלב-שלב.‬
‫וזו נקודת ההתחלה.‬
‫גם הוא בתעשיית הקולנוע?‬
‫הבוס בכבודו ובעצמו.‬
‫אני לוקס.‬
‫ואת?‬
‫לא חשוב.‬
‫נפל בחלקנו כבוד גדול, ריק.‬
‫מייג'ור שטראסר הוא אחת הסיבות‬ ‫למוניטין שיצא לרייך השלישי.‬
‫אתה אומר "הרייך השלישי"‬ ‫כאילו אתה מצפה שיהיו עוד.‬
‫באופן אישי, מייג'ור,‬
‫אני אקבל כל מה שיקרה.‬
‫תעיפו את סקאל מהתסריט.‬
‫הוא לא תורם כלום.‬
‫אי אפשר להעיף את סקאל.‬
‫קורטיז צילם שוט אחד שלו 19 פעמים.‬
‫הוא מדויק, מה אני אגיד לך?‬
‫לא מעיפים אותו! ובעתיד, מר ג'ונסון,‬
‫אם יהיו לך עוד רעיונות יצירתיים,‬
‫דבר איתי קודם, לא עם הכותבים.‬
‫זה לא קשור לסמכות, מר ווליס.‬
‫מדובר פה בקשרים האישיים של קורטיז‬ ‫ובהשפעה שלהם על תאריך ההפצה של הסרט.‬
‫"קזבלנקה" חייב לצאת לקולנוע מייד.‬
‫תדמיין שזה מפעל תחמושת.‬
‫האם הגיוני להשקיע 19 ניסיונות‬ ‫בייצורו של קליע אחד?‬
‫אז... הצעות?‬
‫אפשר לשלב כמה סצנות.‬
‫הסט של בית הקפה של ריק כבר מוכן,‬ ‫אז אי אפשר לגעת בזה.‬
‫אולי שדה התעופה?‬
‫נסתדר בלעדיו.‬
‫שיהיה.‬
‫מטוסים מסמלים פחד ממילא.‬
‫שלום, מר קורטיז.‬
‫כן, ספר לי על זה.‬
‫בחרת בבר מעניין.‬
‫אז...‬
‫מה את שותה?‬
‫אלא אם כן אתה רוצה מיץ תפוחים,‬ ‫אני מציעה שתשתה את מה שהבאתי.‬
‫לחיים.‬ ‫-לחיים.‬
‫מעולם לא פגשתי בחורה ששותה ויסקי.‬
‫אז אתה שותה במקומות הלא נכונים.‬
‫אפשר לספר לך סוד?‬
‫אני לא שתיין גדול.‬
‫לא אזקוף את זה לחובתך.‬
‫זה עובר?‬ ‫-מה?‬
‫החידוש.‬
‫זה? אני לא מתכוון לזה.‬
‫אז למה?‬
‫כי אנחנו קרובים לסוף.‬
‫נשמע שאתה מצפה לזה.‬
‫בעזרת הסרט הזה ננצח במלחמה.‬
‫הסרט הזה?‬ ‫-זה חוק ניוטון.‬
‫מה?‬
‫גוף בתנועה נשאר בתנועה‬ ‫כל עוד לא פועל עליו כוח חיצוני.‬
‫זו פיזיקה.‬
‫כולם צריכים להיות נאמנים למדינה.‬
‫נזכיר להם את זה.‬
‫אתה מרגיש ככה גם לגבי נאצים?‬
‫הם לא חשים נאמנות למדינה שלהם?‬
‫זה לא אותו הדבר.‬
‫אנחנו הטובים, זוכרת?‬
‫אז איך זה לעבוד בשביל קורטיז?‬
‫אומרים שהוא גאון.‬
‫ואיך הוא באמת?‬
‫אתה לא מחבב אותו, מה?‬
‫אני לא מבין אותו.‬
‫אתה יודע מה אומרים על זה?‬
‫אנשים מפחדים ממה שהם לא מבינים.‬
‫אני לא מפחד ממנו.‬
‫יש לו המון כישרון,‬
‫והוא מבזבז אותו על נשים ועל שתייה.‬
‫אתה שונה ממנו?‬
‫אני ג'נטלמן משעמם, גברתי.‬
‫אולי הוא מאושר ככה.‬
‫אולי כל הגברים צריכים תמריץ קטן.‬
‫טוב...‬
‫כבר מאוחר.‬
‫בגלל הדיבורים על המלחמה, נכון?‬ ‫אני נסחף לפעמים.‬
‫אני מבטיח, לא נדבר יותר על המלחמה.‬
‫אני צריכה לקום מוקדם מחר.‬
‫לילה טוב.‬
‫שינה ערבה.‬
‫מה שלום אימא שלך?‬
‫אף פעם לא יריתי ברובה.‬
‫פשוט מכוונים ויורים.‬
‫שלחתי לה פרחים.‬
‫אני שמח שהיא החלימה.‬
‫יכולתי לומר לך שאני בהיריון.‬
‫זה אותו דבר.‬
‫או שאני צריכה כסף ללימודים,‬ ‫או שאני רוצה ללמוד ריקוד.‬
‫זה באמת משנה?‬
‫הוא בחור נחמד...‬
‫הבן שלך.‬
‫לא שלי.‬
‫הבן של אשתי.‬
‫למה לא נשארת בניו יורק?‬
‫למה הבאת אותנו לניו יורק?‬
‫למה לא לכאן, אליך?‬
‫איך יכולת לחשוב שנסתפק בזה?‬
‫למה לא רצית לראות אותי?‬
‫למה לא אמרת לאימא שזה נגמר?‬
‫למה היא נאלצה לגלות את זה בעצמה?‬
‫למה עברו ככה 19 שנים?‬
‫לעזאזל!‬
‫את לא רוצה לאכול?‬
‫מה כתוב שם?‬
‫"המטוס נוחת. הנאהבים מוכנים לעזוב."‬
‫בטח. המטוס נוחת.‬
‫אולי, "המטוס נוחת בערפל כבד,‬
‫ככה אי אפשר לראות‬ ‫שזה בעצם מטוס נייר מחורבן"?‬
‫הבחור מהממשלה אמר "בלי מטוסים", לא?‬
‫אתה רואה כאן מטוס?‬ ‫-הבנתי אותך.‬
‫כי "מטוסים מסמלים פחד, מר קורטיז".‬
‫חרבנתי עכשיו במכנסיים.‬
‫אז השאלה היא: מי יהיה בתוך המטוס?‬
‫בוא נגיד שאילסה וריק מתלהטים מרוב אהבה,‬
‫חותכים זה את זה לחצי כדי להיכנס,‬
‫ואז ממריאים.‬
‫בינגו! תכתוב את זה.‬
‫מר קורטיז, מה הסצנה הבאה?‬
‫איזו סצנה שאתם מעדיפים לראות.‬
‫הסצנה של מטוס הנייר‬ ‫או כל אחת מהסצנות שטרם נכתבו.‬
‫מטוס?‬
‫אמרתי, "בלי מטוסים"!‬
‫בכנות, מר ווליס, הוועדה מודאגת מאוד‬ ‫מקצב ההתקדמות של הסרט הזה.‬
‫אתם מפגרים בלו"ז וחורגים מהתקציב.‬
‫תגיד לנו, יש גם חדשות טובות?‬
‫זאת הוליווד. סרטים חורגים מהתקציב.‬
‫לא הסרט הזה. לא בזמן מלחמה.‬
‫ושמישהו יגיד לי איך הסרט המחורבן נגמר!‬ ‫-איך תרצה שהוא ייגמר?‬
‫איירין...‬
‫לשם כך התכנסנו פה. לא, האל?‬
‫יש לי רעיון שלדעתי תאהבו.‬
‫ריק שוחט את כל המהגרים בבית הקפה,‬
‫מצמח שרירים ענקיים ויוצא להרוג נאצים.‬
‫נשמע טוב?‬
‫לא נחסל את הדמות של הגרמני.‬
‫חובתנו היא להפוך את הסרט הזה למצפן,‬
‫מצפן שיורה על הכיוון הנכון.‬ ‫-ומהו הכיוון הנכון?‬
‫תיפטרו מהדמות של הגרמני.‬ ‫תשלחו אותו בחזרה לאירופה.‬
‫אפשר להערים עליו, לשחד אותו, לסחוט אותו,‬
‫להראות כמה הוא חלש.‬
‫תביסו אותו בדרך כלשהו.‬
‫תמצאו פתרון.‬
‫אף אחד מהאנשים האלה אינו חייל.‬
‫הם אנשים רגילים‬
‫שנלכדו בצפון אפריקה,‬
‫והם עושים הכול כדי שלא יירו להם בראש.‬
‫הדמויות האלה לא מעוררות רגש נאמנות, נכון?‬
‫אין פלא, הגרמני הזה מיתמר מעל כולם.‬
‫בוגארט נראה לידו‬ ‫כמו אידיוט ממלמל חצי מהזמן.‬
‫זה מגוחך. מייק, אתה באמת מקשיב לזה?‬
‫תראו מה קרה בפרל הרבור.‬
‫אנחנו חייבים לדעת מיהם האויבים שלנו.‬
‫זה חייב להיות ברור.‬
‫זה סרט על תקווה, מייק.‬
‫אתה אמור להרגיש ככה יותר מכולם!‬
‫נשמע כמעט שאתה מאמין בשטויות האלה.‬
‫אהיה ברור ככל האפשר:‬
‫אני לא שם זין על המהגרים שלך.‬
‫כי אם היטלר ינצח במלחמה,‬
‫אלא אם כן נצליח ליישב את הירח,‬ ‫כולנו נהיה במנוסה.‬
‫לפחות נישן בשקט‬ ‫בידיעה שגברים מעשיים מנהלים את המדינה.‬
‫אלוהים!‬
‫היה לנו משהו, מייק.‬
‫באמת שהיה לנו.‬
‫- חדר ישיבות -‬
‫גברתי...‬
‫אפשר לדבר איתך לרגע?‬
‫זה לא לרוחך?‬ ‫-דעתי חשובה?‬
‫הדעה שלך רלבנטית מאוד.‬
‫למשל, אם למישהו יש השקפה אנטי-אמריקנית,‬
‫נרצה לדעת על כך.‬
‫אינך מסכימה?‬
‫לכולם יש זכות לדעה משלהם.‬
‫צר לי, לא נזדקק עוד לשירותייך.‬
‫חשוב שנדע שכולנו יחד בעניין הזה.‬
‫אין פה מקום לתפוחים רקובים.‬
‫אני בטוח שאת מבינה.‬
‫וגברתי...‬
‫אני מציע שתשמרי את הדעות שלך לעצמך.‬
‫יש במדינה הזאת הרבה פטריוטים,‬ ‫והם מלאי תשוקה.‬
‫בנוגע למה?‬
‫בנוגע לפטריוטיזם.‬
‫היא חוזרת. אני יודע שהיא חוזרת.‬
‫אם עכשיו דצמבר 1941 בקזבלנקה...‬
‫איפה הפודלים שלי?‬
‫כאן, כאן, כאן,‬
‫וכאן.‬
‫אני רוצה פודלים בכל המקומות האלה.‬
‫איפה מנהל האביזרים?‬
‫אדוני?‬
‫מתי בפעם האחרונה עשית משהו בפעם הראשונה?‬
‫האם אתה מנהל האביזרים, או אני?‬
‫האם אתה הבמאי, או אני?‬
‫מי מביא את הפודלים? אני?‬
‫אתה מביא את הפודלים!‬
‫איזה צבע תרצה, אדוני?‬
‫צבע? אנחנו מצלמים בשחור-לבן, אידיוט!‬
‫למה לוקח כל כך הרבה זמן‬ ‫להכין חמישה פודלים? אני לא מבין.‬
‫מנהל האביזרים המטומטם הורס את הסצנה שלי.‬
‫מהגרים טיפשים!‬
‫גברת קורטיז, אפשר לעזור לך?‬
‫איפה כולם?‬
‫הם בבמה שתיים היום, תחנת הרכבת.‬
‫תרצי שאתקשר עבורך למר קורטיז?‬
‫לא, תודה.‬
‫אין צורך.‬
‫- תנו לקיטי גישה חופשית לאולפן -‬
‫סליחה, אדוני.‬
‫מה עכשיו?‬
‫קר לה הפעם? מה הבעיה שלה?‬
‫גברת ברגמן רעבה.‬
‫לא יצאנו להפסקה כבר המון זמן.‬
‫יש שם אספירין ותפוחים. בתיאבון.‬
‫מה הוא אמר?‬
‫אל תגידי לי שהוא שוב סירב.‬
‫הפודלים, אדוני.‬
‫מה זה, לכל הרוחות?‬
‫הפודלים שלך.‬
‫זו הפודלית של המושל האריס, אדוני,‬
‫הנסיכה אמתיסט השלישית.‬
‫שאני אמות.‬
‫אני עוד שנייה מתחרפן פה.‬
‫אמור לרדת גשם בסצנה הזאת, לא?‬
‫אתה חושב שהוא התכוון לשלוליות?‬
‫פודלים...‬
‫על מה אתה מדבר? אני מדבר חמש שפות שונות!‬
‫ובכולן אתה גרוע במידה שווה!‬
‫מצחיק מאוד, סקאל.‬
‫פיטר לורה!‬ ‫מזמן לא התראינו, ידידי. מה שלומך?‬
‫מה אמרת?‬
‫הוא צריך לשפר את ההונגרית שלו.‬
‫מה זה?‬
‫זאת סצנה חדשה לגמרי, ממזר!‬
‫כן, אדוני. קדימה.‬
‫"תודה רבה.‬
‫בוא לשתות איתנו, אנחנו חוגגים.‬ ‫מחר אנחנו ממריאים לאמריקה!"‬
‫"תודה רבה!‬
‫צפיתי את זה, אז הבאתי ברנדי משובח...‬
‫צפיתי את זה, אז הבאתי ברנדי משובח‬
‫וכוס שלישית."‬
‫תודה רבה, חברים. זה אמיתי כל כך!‬
‫אני יודע מה הם מרגישים.‬
‫הייתה לי מחלת ים במשך שלושה שבועות‬ ‫כשבאתי לאמריקה.‬
‫אתה שמח מדי בשמחתם.‬ ‫-מובן שאני שמח!‬
‫אני מרים כוסית לחייהם‬ ‫כשהם ממריאים לאמריקה.‬
‫אתה שוכח משהו, ידידי.‬
‫הדמות שלך לעולם לא תגיע לאמריקה.‬
‫אתה תקוע על סף הארץ המובטחת,‬
‫ולעולם לא תוזמן להיכנס.‬
‫אבל מכיוון שיש לך נפש טובה,‬
‫אתה שותה איתם.‬
‫מה השעה?‬ ‫-עשר.‬
‫כל כך מאוחר?‬
‫נצא להפסקה קצרה.‬
‫מישי,‬
‫מה קורה לאילסה בסוף?‬
‫בכל פעם שאילסה מנסה להתקרב לריק,‬
‫הוא מרחיק אותה מעליו.‬
‫לא קל להתקרב אליו.‬
‫אולי הוא אוהב להיות לבד.‬
‫אבל אולי הגיע הזמן שהוא ימחל על גאוותו‬
‫לראשונה בחייו.‬
‫הוא לא חייב כלום לאף אחד.‬
‫אז לאילסה אין ברירה.‬
‫היא לוקחת אקדח.‬
‫היא מתקדמת לעבר ריק.‬
‫היא חשבה על הרגע הזה,‬
‫חשבה מה היא תגיד לו.‬
‫היא רק רוצה שהגבר הזה יראה אותה‬
‫כשהם ייפגשו סוף כל סוף.‬
‫היא רוצה לעורר את סקרנותו.‬
‫הם שוב כאן יחד.‬
‫זה כל מה שמשנה.‬
‫אילסה מחכה שריק יבקש ממנה להישאר?‬
‫אולי.‬
‫אולי היא רוצה משהו אחר.‬
‫ברגע שתבין מה היא רוצה, יהיה לך סוף לסרט.‬
‫על מה הם דיברו, לדעתך?‬
‫אני אוהב את האקדח.‬
‫הם קנו את זה בכלבו?‬
‫ברצינות? תראו את זה.‬
‫הוא קטנטן.‬ ‫-הוא ממש קטנטן.‬
‫הוא נראה מזויף. רואים שהוא מזויף.‬
‫מה זה?‬
‫זה לא יעבוד.‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫מוכנים?‬
‫שקט, בבקשה!‬
‫מצלמים!‬
‫ו...‬
‫אקשן!‬
‫אם לא תעזור לנו,‬ ‫ויקטור לזלו לעולם לא ייחלץ מכאן.‬
‫עזור לנו, ואישאר איתך.‬
‫לא מספיק טוב.‬
‫"אם לא תעזור לנו..."‬ ‫-"ויקטור לזלו ימות!"‬
‫"אתה תקוותי האחרונה."‬ ‫-לא. "אתה תקוותנו האחרונה."‬
‫להדגיש את זה קצת, יודע?‬
‫גברת ברגמן, תגידי "קזבלנקה" בשבילנו.‬
‫אתם באמת כותבים את התסריט עכשיו?‬ ‫-כן.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫תואילי בטובך?‬
‫בסדר.‬
‫ריצ'רד, אני מצטערת, אבל...‬
‫אבל אתה תקוותנו האחרונה.‬
‫אם לא תעזור לנו,‬ ‫ויקטור לזלו ימות בקזבלנקה.‬
‫זה חרא!‬
‫איך אתה מעז?!‬
‫אין לך זכות...‬ ‫-גברתי, תפסיקי לצעוק.‬
‫דיברתי על הסצנה, לא עלייך.‬
‫עזבי, אינגריד.‬
‫אין טעם להתעצבן.‬
‫מה הסצנה הבאה?‬
‫ריק רוצה שאילסה תבוא איתו הביתה ו...‬
‫אתה יודע.‬
‫נצלם שתי גרסאות.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫בגרסה הראשונה‬
‫היא עוזבת עם ויקטור לזלו.‬
‫בגרסה השנייה היא נשארת עם ריק.‬
‫הגרסה הטובה יותר תיכלל בעותק הסופי.‬
‫אולי היא סוף סוף תיתן לריק הסבר של ממש.‬
‫אפילו תכיר ברגשותיה.‬
‫אולי.‬
‫בואו נגמור עם זה.‬
‫צאו.‬
‫אמרתי לכם לצאת!‬
‫אתה אוהב את המדינה שלך?‬ ‫-איזו מהן?‬
‫דיבורים כאלה יכולים לסבך אותך בצרות.‬ ‫-אני אדם ללא מדינה, מר ג'ונסון.‬
‫ואני לא חייב כלום לאף אחד,‬ ‫אם לזה אתה מתכוון.‬
‫אתה חייב ועוד איך.‬
‫אתה חייב לנו נאמנות ללא סייג.‬
‫ככה יתומים אמורים לנהוג כלפי האנשים הטובים‬ ‫שהכניסו אותם לביתם, לא?‬
‫אמרתי "בלי מטוסים", והוספת מטוס בכל זאת.‬
‫אמרתי לך להיפטר מסקאל, והשארת אותו בסרט.‬
‫אמרתי לך לצמצם את ההשפעה של הנאצי,‬ ‫והפכת אותו לגיבור מזדיין!‬
‫אנחנו במלחמה, מר קורטיז,‬
‫ובמלחמה יש רק שני צדדים: אנחנו והם.‬
‫אסור שיהיו ספקות כלשהם לגבי עמדתך,‬
‫אחרת אנשים ישאלו שאלות.‬
‫שאלות מובילות למעשים.‬
‫יש לנו בריונים רבים בממשלה, מר קורטיז,‬
‫ואיני רוצה שהם יתחילו‬ ‫לגלות בך עניין מופרז.‬
‫אני רק רוצה סרט ראוי עבור החיילים שלנו,‬ ‫הנלחמים במלחמה הגדולה בדורנו,‬
‫אז עליך לבחור כעת.‬
‫אני לא מבין...‬ ‫-ובכל זאת עליך לבחור, מר קורטיז.‬
‫אנחנו או הם.‬
‫מה שמך, ילד?‬
‫ז'אן מישל, מר קורטיז.‬
‫אתה רוצה להיות שחקן?‬
‫כן. לכן באתי לאמריקה.‬
‫יופי.‬
‫עכשיו תראה לי את העמדה שלך.‬
‫הוא בפריים?‬
‫כן, מר קורטיז.‬ ‫-יופי.‬
‫קצת ימינה.‬
‫אתה לא רוצה להיות שחקן?‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫עוד.‬
‫עוד טיפ-טיפה.‬
‫עוד קצת.‬
‫מושלם.‬
‫הוא עדיין בפריים.‬
‫עוד צעד אחד.‬
‫איזו טרגדיה, נערי!‬
‫עשיתי כל שביכולתי כדי להפוך אותך לשחקן.‬
‫אבל כפי שאתה רואה,‬
‫אתה מחוץ לפריים.‬
‫סליחה...‬ ‫-תחזור למקום שבאת ממנו.‬
‫תחזור!‬
‫למי עוד יש מצב רוח לבדיחות?‬
‫סליחה.‬ ‫-לא עכשיו!‬
‫זה שוב השגריר.‬
‫הוא בהמתנה.‬
‫בסדר.‬
‫צר לי לבשר לך שהיא נעלמה.‬
‫אחותי נעלמה?‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-היא לא בבודפשט.‬
‫אתה יכול לדבר עם אנשים אחרים.‬
‫אולי הם ידעו משהו...‬ ‫-אלה זמנים קשים, מר קורטיז.‬
‫כמה כסף יידרש להמשך החיפושים?‬ ‫-זו לא שאלה של כסף, אדוני.‬
‫אני מבין שזה קשה, אבל...‬ ‫-לא נראה לי שאתה מבין.‬
‫אנחנו עושים כמיטב יכולתנו.‬ ‫-כן, אדוני. אני מתנצל.‬
‫אני מבין...‬ ‫-יום טוב!‬
‫מייק, אפשר לבדוק‬ ‫את השיר "די וכט אם ריין"?‬
‫למה?‬ ‫-סליחה?‬
‫אתה יודע אותו בעל פה, לא?‬
‫אדוני, אנחנו צריכים קצת מוזיקה.‬
‫מוזיקה!‬
‫בואו.‬
‫קדימה!‬
‫כולכם גרמנים, לא?‬
‫בואו נשמע...‬
‫את כל הקולות הנאצים היפים שלכם!‬
‫קדימה!‬
‫אני לא שומע אתכם שרים!‬
‫קדימה!‬
‫אני לא שומע אתכם שרים! קדימה!‬
‫מי לעזאזל אתה חושב שאתה?!‬
‫קדימה, תירה בי! תירה בי, בן זונה!‬
‫למה אתה מחכה? קדימה!‬
‫קדימה!‬
‫תפסיקו!‬
‫אף אחד לא יהרוג אף אחד,‬
‫לא כאן, לא בסרט שלי!‬
‫קונרד! מייק!‬
‫החוצה!‬
‫אמרתי, "החוצה"!‬
‫לכל הרוחות!‬
‫עזבתי את גרמניה...‬
‫כדי להתרחק מכל זה.‬
‫אני לא חייב לסבול את זה.‬
‫ומה הילדים שלי יגידו אם הם יצפו בסרט הזה?‬
‫מה המשפחה שלי תחשוב עליי?‬
‫קונרד...‬ ‫-לא, האל. אל תתחיל.‬
‫זה לא עניין של כסף. לא הפעם.‬
‫זה מה שאתה חושב עלינו?‬
‫שכל הגרמנים הם נאצים?‬
‫מה אתה רוצה שנעשה?‬
‫תעשו את העבודה שלכם.‬
‫אני הנבל כאן? בסדר.‬
‫אז תהרגו אותי. תירו בי בראש, תחסלו אותי.‬
‫חייב להיות פתרון אחר.‬
‫אני מבטיח, קונרד.‬
‫אחשוב על משהו.‬
‫אבל בינתיים...‬
‫רק תסיים את הסצנה, טוב?‬
‫מייק?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫מוציא את זה ממנו.‬
‫בדיוק כמו שביקשת.‬
‫כמה זמן אנחנו עובדים יחד?‬
‫חמש עשרה שנים, השבוע.‬
‫טוב, זה מספיק.‬
‫היו לנו זמנים טובים.‬
‫אבל לא אסתכן באובדן הסרט הזה‬ ‫בגלל הגאווה שלך.‬
‫זה לא מעניין אותך, נכון?‬
‫אני לא אוהב לקבל הוראות בימוי מבירוקרט.‬
‫באותה השעה מחר.‬ ‫-מה שתגיד, מר וורנר.‬
‫הם רק רוצים לעזור.‬
‫זה שקר.‬
‫בוא נקרא לזה "עובדה אלטרנטיבית".‬
‫אני צריך שתשתף איתם פעולה עכשיו, מייק.‬
‫זה מה שאתה עושה?‬
‫מייק, האנשים מהממ"מ...‬ ‫-יש להם שם עכשיו?‬
‫משרד המידע המלחמתי, כן.‬
‫אז תגיד להם מי אני, קודם כול.‬
‫מי אתה, מייק?‬
‫אתה זוכר מה אמרת לי כשהגעת הנה?‬
‫אמרת שאתה רוצה להיות הבמאי הגדול ביותר‬ ‫בתולדות הקולנוע.‬
‫ואז הגשמתי את זה.‬
‫אתה לא שם מוכר.‬
‫הרבה אחרי שאתה ואני נהיה באדמה,‬
‫השם שלך יישכח. אתה יודע למה?‬
‫כי השם שלי מופיע בפוסטר, לא שלך.‬
‫אם אתה רוצה שייזכרו אותך,‬ ‫עליך לעשות משהו שיזכרו.‬
‫לא קרבות מבוימים ביער שרווד‬
‫או אין-סוף שוטים אוויריים וזוויות משונות.‬
‫אתה חושב שאתה יוצר כאן מורשת כלשהי?‬
‫דולרים וסנטים מסובבים את העולם.‬
‫תן לי את זה, ואתן לך את הפוסטר שלך.‬ ‫עד אז, אתה כלום.‬
‫ומייק...‬
‫יום שנה שמח!‬
‫למי שלא מכיר את הסיפור,‬
‫לפני 15 שנים‬
‫הגאון הגדול של הקולנוע האירופי,‬
‫שרצה לשנות את פני הקולנוע האמריקני,‬
‫ירד מהאונייה ודרך על אדמת אמריקה.‬
‫דמיינו את הסצנה.‬
‫המזח באליס איילנד המה אלפי בני אדם,‬
‫וכולם קיווו לראות ולו לרגע‬
‫את הזיקוקים של יום העצמאות!‬
‫כניסה מרשימה. נכון, מייק?‬
‫ועכשיו, כעבור 15 שנים ו-68 סרטים,‬
‫אנשים עדיין לא יודעים מי אתה.‬
‫היי, בחייכם. מייק!‬
‫היא הייתה כל מה שייחלת לו?‬
‫אמריקה?‬
‫הוא באמת חשב שהם באו לשם לכבודו? לא!‬
‫לחייך!‬
‫לחיי 15 שנים של ידידות ותהפוכות‬
‫בשוחות של הוליווד.‬
‫ולחיי 15 שנים נוספות!‬
‫מוזיקה, בבקשה!‬ ‫-קדימה, חברים.‬
‫הנה.‬
‫אמרו לי לא לומר כלום.‬
‫אמרתי להם שזאת לא בעיה,‬ ‫כי אני כבר בקושי רואה אותך.‬
‫זה מגוחך.‬
‫תנסה ליהנות, מייקל.‬
‫לחלק מהאנשים האלה באמת אכפת ממך.‬
‫למרבה ההפתעה.‬
‫האל! שלום, יקירי הטיפשון!‬
‫שלום!‬ ‫-מה שלומך?‬
‫נהדר, בהתחשב בנסיבות.‬
‫אילו נסיבות?‬ ‫-עדיין אין לנו סרט.‬
‫טוב, האל, אתה מכיר אותו.‬
‫מכיר היטב.‬
‫אבל זה מעולם לא היה ככה.‬
‫אתה יודע, כששמעתי אותה מדברת באותו יום...‬
‫נדמה לה שהיא מדהימה.‬
‫הוא כאן. מר קורטיז!‬
‫איך היא במציאות, השחקנית הזאת?‬
‫בחייך, תגלה לנו.‬
‫אומרים שהיא אקרובטית אמיתית!‬
‫שמעתי שהיא די גמישה.‬
‫רבותיי, אכפת לכם?‬
‫מייק, רק שנייה, בבקשה.‬
‫שקלת את ההצעה שלי?‬
‫לא אהרוג גרמני בסרט שלי.‬
‫אפילו המניאקים האלה יחרבנו במכנסיים‬ ‫אם אעשה את זה.‬
‫שנינו באותה הסירה, מייק. ואירופה שוקעת.‬
‫אולי נעזור זה לזה ללבוש חגורות הצלה?‬
‫אני מבין שהיית חייל.‬
‫נלחמת במלחמה הגדולה.‬
‫מה קרה מאז?‬
‫אמריקה.‬
‫אבל שום מדינה לא אמורה‬ ‫לשנות את אופיו של האדם, לא כן?‬
‫היי, דולי.‬ ‫-היי!‬
‫מה שלומך?‬ ‫-נהנה מהמסיבה?‬
‫פיונה ממחלקת יחסי ציבור.‬ ‫-העונג כולו שלי, גברתי.‬
‫מר ג'ונסון.‬ ‫-עלמתי.‬
‫שמעתי שיהיו ריקודים בקרוב.‬
‫באמת?‬
‫קיוויתי שתשמרי לי ריקוד.‬
‫טוב... זה תלוי.‬
‫המאה ה-20.‬
‫אני יודע.‬
‫סלח לי.‬
‫סליחה, בס?‬
‫את ודאי גאה מאוד.‬
‫אני מכירה אותך?‬
‫אני קיטי.‬
‫קיטי. כמובן!‬
‫שמעתי עלייך רבות, קיטי.‬
‫הפגנת אומץ רב כשפתחת בבעיטה את כל הדלתות‬
‫והגעת עד לתפקיד ב"קזבלנקה".‬
‫כל מה שדרוש, נכון?‬
‫אז מה עשית לפני כן?‬
‫הייתי רקדנית בהונגריה, ואחר כך בניו יורק.‬
‫אז את לא רק רקדנית, את גם ממוצא אקזוטי.‬
‫ואיך הגעת לניו יורק?‬
‫אבי שילם על הנסיעה.‬
‫איזו מחווה נדיבה!‬ ‫הוא כנראה אוהב אותך מאוד, מה?‬
‫אז מה התוכנית שלך?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫בחייך, יקירתי.‬
‫ההיתממות הזאת לא מתאימה לך.‬
‫אז מה התוכנית שלך?‬
‫כמה שורות בסרט?‬
‫או דירה קטנה ונחמדה על החוף?‬
‫זו הייתה התוכנית. אני לא...‬
‫יש המון אחרות בדיוק כמוך.‬
‫הן מקוות שבמאי דגול יפרוש עליהן את חסותו,‬
‫יטפח את כישרונן וינהל איתן רומן קצר,‬
‫אבל זה תמיד נגמר באותה צורה.‬
‫אתן לך עצה...‬
‫קיטי, נכון?‬
‫אל תחכי שזה יקרה לך.‬
‫או שתמשיכי לעשות‬ ‫מה שנשים מסוגך מצטיינות בו.‬
‫לכי להזדיין.‬
‫רק לא עם בעלי.‬
‫זה נכון?‬
‫ארוחת הערב בורחת!‬
‫לא אמרו לך‬ ‫שלא מנומס לעזוב לפני סוף הריקוד?‬
‫לא הבנתי שהתחלנו לרקוד.‬
‫אפשר להתחיל כאן.‬
‫אם לא אכפת לך, אני רוצה להיות לבד.‬
‫מה אמרת לה?‬
‫גישה חופשית לאולפן?‬
‫נמאס לי להתעלם מהבחורות שלך.‬
‫לעזאזל, בס!‬
‫היא הבת שלי!‬
‫תסיימי את מה שהתחלת.‬
‫לילה טוב, מר ג'ונסון.‬
‫בבקשה, עזוב אותי.‬
‫זה מה שאת אוהבת? זה מה שקורטיז עושה לך?‬
‫תפסיק!‬
‫לא! תוריד ממני את הידיים!‬
‫נראה לי שלא הבהרתי את עצמי.‬
‫לא!‬
‫לא! בבקשה, תפסיק!‬
‫לא!‬
‫אבא.‬
‫לא כדאי שתעשה את זה.‬
‫את בסדר?‬
‫היא לא ידעה מי אני.‬
‫לא סיפרת עליי לאף אחד.‬
‫פחדן.‬
‫לא!‬ ‫-מייק, תקשיב.‬
‫נמאס לי!‬
‫- ג'ק ל' וורנר -‬
‫"ועתה, הנוסע", במה שבע.‬
‫- קזבלנקה -‬
‫היי, בילי. מה שלומך הבוקר?‬
‫"ג'ורג' וושינגטון ישן כאן", במה 14.‬
‫"היד הנעלמה", במה שלוש.‬
‫"ג'נטלמן ג'ים", במה 23.‬
‫נעלמת.‬
‫חיפשתי אותך בכל מקום.‬
‫אימא צדקה.‬
‫אתה מניאק.‬
‫קדימה. בואי נלך.‬
‫נעלה על מטוס.‬
‫כמו ב-19 השנים האחרונות?‬
‫נכנסת לחיי מוקדם מדי.‬
‫ואתה יצאת מחיי מוקדם מדי.‬
‫לא השבתי למכתבים שלך...‬
‫כי אני לא מצטיין בכתיבה.‬
‫הבאתי אותך לאמריקה.‬
‫זו הייתה דרכי להראות שאכפת לי ממך.‬
‫לא רציתי לראות אותך כי...‬
‫טעיתי.‬
‫אבל אולי אדם יכול להשתנות ב-19 שנים, לא?‬
‫מה לגבי הסרט שלך?‬
‫שקט, בבקשה!‬
‫מצלמים!‬
‫אקשן!‬
‫אולי הגבר ייקח את הבחורה לעולם חדש,‬
‫עולם שבו יוכלו להבין יחד מה הצעד הבא שלהם?‬
‫כי הוא חייב לה את זה.‬
‫זה נשמע כמו סוף טוב.‬
‫סקאל, אתה עוזב?‬
‫עבודתי פה הסתיימה.‬
‫אלא אם כן תכתוב לי תפקיד גדול יותר.‬
‫זו הייתה המשימה שלו.‬
‫בכל מה שקשור למייק,‬ ‫הנשים תמיד מנצחות בסוף.‬
‫מצטער.‬
‫אתה באמת חושב ככה?‬
‫אז אני לא יודע למי יש בעיות גדולות יותר,‬ ‫לך או לו.‬
‫אתה לא יודע מי היא, נכון?‬
‫להתראות, האל.‬
‫בהצלחה.‬
‫מישי.‬
‫אני מקווה שהמכתב הזה יגיע אליך.‬
‫אני מתחננת, עזור לי.‬
‫איני יודעת מה קורה, אבל זה לא מה שחשבנו.‬ ‫הם רוצים משהו אחר.‬
‫כסף כבר לא מועיל.‬
‫אנשים מסתכלים על יהודים‬ ‫כאילו אנחנו חולים במחלה מידבקת.‬
‫מעולם לא פחדתי כל כך, מישי.‬
‫לפי השמועה, הם בונים חומה.‬
‫תוציא אותנו מכאן.‬
‫מרגיט.‬
‫ראיתי את המבט הזה בעבר.‬
‫גם אבא שלי לחם במלחמה הגדולה.‬
‫אני זוכר שאימא שלי פתחה את המכתב שלה.‬
‫באותה תקופה, הנשיא חתם עליהם.‬
‫יש לנו סיכוי לעשות משהו בעל משמעות.‬
‫היי, הוא לא אמור להיות כאן.‬
‫יש לי סוף לסרט.‬
‫אנחנו נשים סוף למלחמה.‬
‫ריק לא טס לאמריקה.‬
‫בעבר, הוא הפנה עורף לכול.‬
‫אבל עכשיו מתחוללת מלחמה.‬
‫הוא לא ירוץ אחריה.‬
‫הוא לא יעלה למטוס.‬
‫הוא יישאר.‬
‫הוא יישאר ויחזיק מעמד‬
‫כדי להציל אנשים רבים ככל האפשר. תקווה.‬
‫אתה רוצה פטריוטיזם?‬
‫מי פטריוטי יותר מוויקטור לזלו,‬
‫שרוצה להגיע לאמריקה‬
‫ולאסוף בעלי ברית כדי להגן על המדינה שלו?‬
‫רצית מלחמה?‬
‫אז נראה להם למה אנחנו מסוגלים באמת.‬
‫תירו בנאצי!‬
‫מר קורטיז,‬
‫נוכל לדבר לרגע?‬
‫אם יש לך משהו לומר,‬
‫תגיד את זה מול כולם.‬
‫מר קורטיז, לצערי...‬ ‫-שאלות מובילות למעשים, מר ג'ונסון.‬
‫כשאתה פותח חזית נגדי,‬ ‫אתה פותח חזית נגד אמריקה.‬
‫אני בטוח למדיי‬
‫שאמריקה לא תומכת‬ ‫באונס של בחורות צעירות, נכון?‬
‫תסתלק מהסט שלי!‬
‫אתה מוכן לעשות היסטוריה, בוגי?‬
‫בעונג רב.‬
‫מר ווידט, תגובה, ירייה?‬
‫כן.‬
‫שקט, בבקשה!‬ ‫-מצלמים!‬
‫ו...‬
‫אקשן.‬
‫תקרין את זה שוב.‬
‫- אחותו של קורטיז ובני משפחתה‬ ‫נשלחו מהונגריה לאושוויץ -‬
‫- רק היא שרדה -‬
‫- ההצלחה של "קזבלנקה"‬ ‫היא ציון דרך היסטורי חשוב -‬
‫- עקב השפעתו האדירה של הסרט -‬
‫- על הגברת התמיכה במלחמה באירופה‬ ‫בקרב הציבור האמריקני -‬
‫- הסרט זיכה את קורטיז בפרס האוסקר היחיד‬ ‫בקריירה שלו, פרס הבמאי הטוב ביותר -‬
‫- וביסס את מורשתו‬ ‫ כאחד הבמאים הגדולים בתולדות הקולנוע -‬
‫- הוא מעולם לא שיקם‬ ‫את מערכת היחסים עם בתו -‬
‫- לבתי אלין -‬